Ňagla Pema Düdul  (1816 – 1872)

          Pema Düdul zval sám sebe pseudonymem Do Khampa, což se vztahuje k jeho rodné zemi, Khamu (východní Tibet). Jiné pseudonymy, jež často používal, jsou Lhang dragpa (Muž ze skal Lang – název místa, kde žil), Čing thul cen (Muž v bavlněném oděvu – nic jej neodlišuje od běžných lidí) a Trang gan (Chudý starý muž). Byl proslulý jako lama z Ňagrongu, Pema Düdul. Jeho jméno jako objevitele pokladů, tedy tertöna bylo Čhangčhub Lingpa. A jméno, jímž se proslavil jako mahásiddha, bylo Ňida Kündže.

	Narodil se desátého dne devátého měsíce roku Ohnivé myši (1816) ve městě zvaném Gjal ňathan v kraji  Delong, v části východního Tibetu zvané Ňagrong. Jeho otec Khangceg Gonpo patřil k rodu Tagla, který měl v jejich městě důležité postavení. Jeho matka Sönam Kji byla z rodu Serzangpa.
	Hned po narození mu dal jeho strýc z otcovy strany lama Künzang jméno Taši Tondüb. V sedmi letech začal studovat, číst a psát s lamou zvaným Padma. Všichni, kdo ho znali, jej pokládali za obzvlášť inteligentní dítě. V devíti letech obdržel různé nauky a iniciace od Gjalse Dordže Čhöwanga, významného mistra, kterého pozval strýc z otcovy strany. Tento mistr předpověděl, že chlapec bude šířit nauku a přinese bytostem velký užitek.
	V té době zemřel Taši Tondübův otec. Podle tibetského zvyku nabízela rodina mnohé dary,  obětiny, aby se zvětšily zásluhy zesnulého a aby měl zajištěno dobré zrození. K tomuto účelu použili téměř celý rodinný majetek. Po nějakém čase teta Podzog z otcovy strany vyhodila Taši Tondüba, jeho matku a dva mladší bratry z domu, kde bydleli. Byli donuceni žít ve stájích. To málo, co jim zbylo na živobytí jako dědictví po otci, postupně rozkradli zloději. Jejich životní úroveň klesla až na dno - žili ve velké bídě.
	Prostřední bratr nepřežil toto těžké životní strádání a brzy zemřel. Taši Tondüb se snažil podporovat svou matku a nejmladšího bratra tím, že žebral a příležitostně pracoval pro pastýře. Přes všechno úsilí zemřel po několika týdnech i nejmladší bratr. Takto strávil Taši Tondüb ve strádání a sledu tragédií své dětství až do patnácti let.
	V té době mu strýc z otcovy strany velký tertön Rigdzin Drodul Ösal Dordže předal sérii nauk o Táře, které sám objevil, a pověřil ho odpovědností za tyto nauky.3
	V té době prožil něco jako probuzení. Úspěšně zvládal mnoho věcí, aniž se je učil. Náhle věděl, jak provádět všechny rituály s příslušnými přípravnými praxemi, jak hrát na hudební nástroje, jak malovat a tesat mantry do skal, zvládl i kovářské umění a tesařství. Díky těmto dovednostem byl brzy schopen zajistit lepší ekonomickou situaci své rodiny a zaopatřit matce lepší život.
	V osmnácti letech měl sen, který jej hluboce ovlivnil na celý zbytek svého života. Jedné noci měl vizi pekelného světa. Když viděl utrpení tolika bytostí, modlil se srdcem naplněným soucitem za jejich osvobození. V té chvíli se mu zjevil strýc Drodul Ösal Dordže ve formě Avalókitéšvary a předpověděl mu, že pokud bude provádět praxi džokhor4 přinese užitek nespočtu bytostí. Pema Düdul uposlechl rady, které se mu dostalo ve snu, udělal si mlýnek džokhor a začal cestovat z místa na místo se svým přítelem Tendzinem.
	V jedenadvaceti letech potkal mistra Do Khjence Ješe Dordžeho, od něhož obdržel  nejvyšší dzogčhenové nauky série Longčhen ňingthig.5 Krátce nato obdržel různé nauky i od svého strýce tertöna a také od Trozur Gjalse Kalsang Decena, od Dza ka lamy Wangčhen Rabtena a od lamy Gjurme Gjamccha. Měl též kontakty s různými mistry z klášterů Sakja,6 Ngorpa,7 Kathok8 a Dzogčhen.9 V pětadvaceti letech obdržel nauky Longčhen ňingthig od velkého realizovaného mistra Pema Gjurme Sangjeho, který mu dal jméno Pema Düdul.
 	V roce Železné myši (1840) měl významnou vizi: pět dákiní mu dalo pět kousků papíru pěti barev: modré, bílé, zelené, červené a žluté. Na nich byla symbolická slova, která umožňují tertönovi objevit termu.10 V roce Ohnivého koně (1846) navštívil mahásiddhu z Cchophu Gjurme Čhöjing Rangdrola a obdržel od něj mnoho dzogčhenových nauk transmisí kama11 i terma. Takto si uvědomil skutečný význam praxe.
	V roce Vodní myši (1852), když byl na úpatí skály Lhang-lhang, obdržel seznam Padmasambhavových term, jež byl předurčen objevit. V roce Vodního býka (1853) se shromáždili mniši a laičtí praktikující z Ňagkhogu na klidném a tichém místě zvaném Palčhag. Pozvali Namgjal Dongag Tendzina, inkarnci Tromde Kuldüna, aby předal jisté nauky. Pema Düdul tam šel také a obdržel především esenciální dzogčhenovou nauku (známou jako) Jangti nagpo ser gji dru čigpa (Jediné zlaté slovo nejvyšší jógy tmy). Obdržel také nauky mahámudry a Longsal dzogčhen. Od té doby dělal mnoho ústraní ve tmě.
Následně zůstal šest let v ústraní v malé jeskyni na úpatí hory zvané „Tajné místo skály klenotu“. Zde sepsal a prováděl praxi symbolických instrukcí, které obdržel od dákiní v roce Kovové myši (1840). 
První tři roky se živil pouze tím, že pil takového množství vody, jaké se vešlo do poháru z lebky, a jedl pouze jednu pilulku12 denně. Další tři roky požíval pouze malé množství léčivých látek a med. V různých obdobích svého života se setkal s jinými významnými mistry, jako byl lama Odön, Šerab Gjalcchen, Mingjur Namkhai Dordže (1772–1838), Künsang Džigme Jogi, Sakja Čhökji Langpo, Šerab Tharčin, opat kláštera Dzogčhen a repa Namdrol Dordže, a tak obdržel nauky různých škol a tradic.
	Pema Düdul objevil mnoho term, z nichž jedna je obzvlášť proslulá: Zab čhö khakjab rangdröl (Hluboká nauka univerzálního samoosvobozování). Učil hodně adeptů a adeptek. Mnoho z nich dosáhlo stejné úrovně jako on sám. Někteří z jeho nejslavnějších studentů jsou: Adzom Drugpa Drondul Pawo Dordže (1842–1924), Togden Rangrig Dordže, Rigdzin Čhangčhub Dordže, tertön Rigpe Dordže, khandroma Dordže Paldrön, Trulšik Semňi Dordže, naldžorma Ösel Wangmo, naldžor Künsang Thaje a Rigdzin Thegčhog Dordže.
	V rezidenci svého strýce postavil klášter Kalsang a chrám. Obstaral pro něj sochy a všechny nezbytné věci. Založil i klášter Sang ngag Dečhen Čhöling a ženský klášter Cchogal Gön v Zaru, v oblasti Ňagrong. Tím přímo i nepřímo pomohl nesčetným bytostem.
	V roce Vodní opice 1872 za úplňku šestého měsíce byl Pema Düdul ve svém stanu obklopen žáky. Předal mnoho nauk a spoustu rad. Potom je požádal, aby zvenku zašili stan, odešli a vrátili se až po sedmi dnech. Poslechli, ale jejich srdce byla naplněna obavami. Když byl před zraky všech žáků stan osmého dne otevřen, jediné stopy po mistrovi, které se uvnitř našly, byly nehty, vlasy a oblečení. Jeho fyzické tělo úplně zmizelo. Jen co smutní žáci začali vzývat mistrovo jméno, objevilo se před nimi duhové světlo.

Tyto biografické poznámky jsou založeny na životopise Pema Düdula, který sepsal jeho žák Ješe Dordže pod názvem Dže Lama Trulšig Čhangčhub Lingpe namthar kalsang gewe düci trin cchog žug so, a na ústních komentářích mé učitelky Aju Khandro a mého mistra Čhangčhub Dordžeho, jež patřili mezi jeho nejpřednější žáky.