Životy velkých mistrů: Longčhenpa (1308-1363)
________________________________________________________________________

Longčhenpa byl jedním z největších učenců a nejvíce realizovaných mistrů Tibetu. Byl známý též jako druhý Vítěz. Když byl počat, zdálo se jeho matce o obrovském lvu, jehož čelo bylo zcela naplněno září slunečních paprsků, které osvětlovaly tři světy. Byl považován za inkarnaci dcery krále Trisong Decena. Už  když byl malý, prokazoval všechny kvality bódhisattvy: byl bohatý učeností a moudrostí, naplněn soucitem a důvěrou. Ve věku devatenácti let byl již proslulý jako brilantní učenec a stal se známým jako Longčhen Rabdžampa (Ten, kdo je hluboce učený a nesmírný jako prostor).
Oddaně se věnoval meditační praxi a měl čisté vize mnoha božstev včetně Maňdžušrího, Sarasvatí, Vadžravarahí a Táry. Říká se, že Sarasvatí, bohyně učenosti a hudby, ho sedm dní nosila na dlani své ruky a předpověděla mu, že dosáhne osvícení. Rozčarován světským utrpením a jednáním jeho přátel, učenců z Khamu, zvolil si Longčhenpa životní styl putujícího praktika. Ve věku 28 let, jak mu předpověděla Tára, se setkal se svým kořenovým učitelem Rigdzin Kumárádžou. Kumárádžovi se zdálo o jeho příchodu: “Minulé noci jsem snil, že nádherný pták, který o sobě říkal, že je božský pták, přišel s velkou skupinou pomocníků, a odnesl mé knihy do všech směrů. Proto přijde někdo, kdo se stane držitelem mé linie.” Longčhenpa zůstal s Kumárádžou dva roky. Neustále putovali z místa na místo. Prošel velkými obtížemi a trablemi. Někdy putovali v mrazivém počasí, většinou pouze o minimálním množství mouky a pár pilulkách dlouhého života. Tak náročné byly podmínky, v nichž Longčhenpa žil, pobývajíc pouze ve vaku, který mu sloužil jako oblečení i jako spacák. Avšak v této době obdržel nauky všech tří kategorií dzogčhenu, včetně transmise Vimalamitrova Ňingthigu. Byl ustanoven Kumarádžovým nástupcem.
Longčhenpa byl sedm let na meditačním ústraní v horských jeskyních, především v Čhimpu a měl vize Padmasambhavy, Vadžrasattvy, Guru Dragpa, nespočtu Buddhů a bódhisattvů. Ve vizi se mu zjevil i Vimalamitra, a dal mu plnou moc učit ze své vlastní transmise, Vima Ňingthigu. Longčhenpa také napsal komentáře ke Khandro Ňingthig a Vima Ňingthig. Opravil klášter Samje - pod oltářem našel hroudu zlata, z čehož zaplatil práce. Ochránce dzogčhenu, Dordže Legpa, se objevil ve formě chlapce s tyrkysovými náušnicemi a pomohl s rekonstrukcí. Každý den pracoval s dělníky. 
Longčhenpa vždy žil v největší jednoduchosti. Nikdy nepoužíval peníze pro sebe. Byl vždy štědrý a hodný k chudým a jakékoliv dary dostal, věnoval je k šíření nauky. Nechal za sebou více než dvě stě padesát prací včetně Sedmi velkých pokladů. Většina z jeho prací o dzogčhenu a tantře se pokládají za poklady mysli. Na konci života, (po smrti), nechali jeho tělo, kolem něhož se vytvořil ochranný stan z duhového světla, 25 dní bez vyrušení. Přestože to bylo uprostřed zimy, ledy roztávaly a květy rozkvétaly. Při kremaci se třásla země a na obloze bylo slyšet sedmkrát hřmění. Našlo se pět velkých relikvií (dungsel), což bylo znamením, že uskutečnil pět těl (kája) buddhovství a velké množství malých relikvií (ringsel).

Článek je z časopisu The Mirror, Leden-Únor 2002, s.7, přel. L.Chmelík.