Rigdzin Džigme Lingpa
(1730-1798)
Z knihy "Masters of Meditation and Miracles", Shambhala 1999 přeložil Lukáš Chmelík.

Rigdzin Džigme Lingpa byl inkarnací (tulku) krále Thisong Decena (790-858) a Vimalamitry. Je znám jako Khjence Özer, paprsky moudrosti a soucitu. Objevil termu mysli - obrovský a hluboký cyklus nauk Longčhen Ňingthig.
V Tajném proroctví Lama Gongdü, které objevil Sangje Lingpa (1340-1396), Guru Rinpočhe předpověděl příchod Džigme Lingpy v předstihu sedmi set let:

V jižním (Tibetu) přijde tulku zvaný Özer a osvobodí všechny bytostí svou hlubokou naukou ňingthig. Kohokoliv, kdo s ním má spojení, přivede do čisté země vidjádharů. 

Džigme Lingpa se narodil v jisté vesnici brzy ráno osmnáctého dne dvanáctého měsíce roku Zemního ptáka, v údolí Čongje ve východním Tibetu, nedaleko královských hrobek dynastie Čhögjal. Tyto hrobky jsou proslulé jako "Červené hrobky." Přestože jeho rodiče pocházeli z významných rodin, byli to prostí lidé, což Džigme Lingpa oceňoval jako požehnání, jež mu umožňovalo věnovat se náboženskému životu bez toho, že by ho nutili k nějakým společenským povinnostem nebo aristokratickým okázalostem.
Od dětství si pamatoval své předchozí inkarnace, například že byl velký tertön Sangje Lama (1000-1080). Jeden z jeho zubů nesl znak slabiky ÁH, symbolu buddhovy řeči, což bylo znamením, že byl reinkarnací Vimalamitry. Podle proroctví měl na srdci třicet malých načervenalých mateřských znamének ve tvaru vadžry a třicet malých načervenalých mateřských znamének na bříšku ve tvaru rituálního zvonku. Na palci pravé ruky měl symboly písmen HJA nebo HRÍH, semenných slabik Hajagrívy. Už od dětství byla jeho mysl odpoutaná od světských potěšení, navíc byl neobyčejně soucitný a odvážný.
Byl uznán jako třináctá inkarnace Gjalse Lhadžeho, který obržel nauku Kadü Čhökji Gjamccho od Guru Rinpočheho. V modlitbě ke své linii, kterou napsal pro své žáky, zmiňuje Džigme Lingpa mnoho svých minulých životů a jeden budoucí, který uviděl:

1.) Samantabhadra - vše-prostupující pán samsáry a nirvány, kontinuita báze, esence buddhovské podstaty
2.) Sjednocení soucitu a prázdnoty, jež povstal jako Avalókitéšvara
3.) Prahévadžro (Garab Dordže), k tobě se obracím,

4.) Pak se manifestoval jako syn krále Krikrí  v přítomnosti Buddhy Kašjapy
5.) Nanda, mladší bratr Buddhy
6.) Ákarmati, manifestace krále Songcen Gampa a 
7.) králi Thisong Decene, k tobě se obracím.

8.) (mahásiddha) Virvapa (z Indie)  
9.) princezna Pemasal
10.) Gjalse Lhadžem, pán sám
11.) Trime Künden (z Indie) 
12.) Jardže Orgjen Lingpa (1323-1360)
13.) Daö Žonu (1079-1153 z Kagju) 
14.) Dragpo Gjalcchene (1147-1216 ze Sakjapy), k tobě se obracím.

15.) Longčhen Rabdžam (1308-1363), manifestace samotného mahápandity Vimalamitry
16.) Ngari Pančhen (1487-1542) 
17.) Čhögjal Phüncog (16.st., syn Drikung Rinčhen Phüncoga)
18.) Čhangdak Taši Tobgjal  (1550-1602) 
19.) Dzamling Dordže (z Kongpa)
20.) Džigme Lingpo, k tobě se obracím.
21.) Poté, skrze manifestaci (Do Khjence) Ješe Dordžeho (1800-66).

Ve věku šesti let vstoupil jako neobyčejný novic do kláštera Palri (skt. Šríparvata), kláštera v údolí Čhongje, sídla Drangpo Terčhen Šerab Özera (1517-1584). Cogjal Tulku Ngawang Lobzang mu dal jméno Khjence Özer.
Od šesti do třinácti let strávil většinu času, jak sám říká, nikoliv studiem, ale "hrami" s nováčky jeho věku. Žil život velice chudého novice, ale musel se i hodně učit pod dohledem přísných učitelů. Avšak jeho horlivost pro Dharmu, spontánní oddanost ke Guru Rinpočhemu a vnitřní soucit se všemi cítícími bytostmi, hlavně se zvířaty v něm přetrvávaly a díky nim bylo jeho dětství extrémně radostné a smysluplné. Přestože budil dojel bezvýznamného novice, jeho vnitřní život byl bohatý a plný zkušeností. Dny prostupovaly hluboké meditační prožitky (attainments) a inspirující čisté vize. Noci byli spojené se sny s duchovními zkušenostmi a vizemi. 
Za těchto okolností zvládl gramatiku, logiku, astrologii, poezii, historii, medicínu a mnoho textů súter i tanter. Kromě předání transmisí esoterických iniciací (empowerments), necítil potřebu mít mistra nebo studovat nějaké intelektuální obory do detailu, jak to dělali jiní seriózní studenti. 
Naučil se mnoha oborům pouze tím, že zaslechl něco z toho, co se naučili jiní studenti, nebo i tak, že se zběžně podíval na text.
Mnoho mistrů nabylo vědomostí studiem a dosáhlo realizace meditací. Džigme Lingpa se už narodil učený, což bylo důsledkem probuzení jeho vnitřní moudrosti a realizace. Avšak jeho konečné a plné prozření neomezené moudrosti se událo mnohem později, poté, co měl ve věku jedenatřiceti let vize Longčhen Rabdžama. Jak sám napsal:

"Od přírody jsem se cítil šťastný, když jsem mohl studovat jakýkoliv obor, jako jazyk, posvátná písma, kanonické spisy a jejich komentáře, nebo nauky vadžrajány o konečné podstatě. Studoval jsem je s velkou úctou, jak při denním světle, tak i při nočním světle lampy. Ale stěží jsem měl možnost rozvinout poznání prostřednictvím studia s mistrem, dokonce ani na jediný den. Avšak ve slavném Samje Čhimpu jsem uzřel třikrát tělo moudrosti Longčhenpy. Díky jeho požehnání a různým znamením se má karma (učení a moudrosti) probudila z hloubky (stavu) Velké dokonalosti."

Od Neten Kunzang Özera obdržel první významnou transmisi - nauku Trölthik Gongpa Rangdrol, kterou objevil Trengpo Terčhen Šerab Özer (Drodul Lingpa), cyklus Lama Gongdü, jež objevil Sangje Lingpa (1340-1396) a Sedm pokladů a Tři vozy  od Longčhen Rabdžama (1308-1363).
Ve věku třinácti let potkal velkého tertöna Rigdzin Thukčhok Dordžeho a ihned pocítil velkou oddanost, která probudila jeho mysl moudrosti (wisdom mind). Od tohoto tertöna obdržel transmise a instrukce o mahámudře a jiné nauky. Thukčhok Dordže se stal jeho kořenovým (hlavním) učitelem. Dostával od něj požehnání ve vizích i po mistrově smrti. Džigme Lingpa přjial řadu transmisí i od mnoha jiných mistrů, včetně Thegčhen Lingpy Drotön Tharčhina (Trime Lingpa, 1700-1776), svého strýce Dharmakírtiho, sedmého Čakzampy Tendzin Ješe Lhündruba,  Thangdrok Tulku Pema Rigdzin Wangpa z kraje Kongpo, Drati Ngakčhang Rigpe Dordžeho z Kongpa, a Mön Dzakar Lama Dhargjeho.
Když mu bylo osmadvadcet let, začal přísné tříleté ústraní v klášteře Palri. Po celým dalších sedm let se rozhodl dodržovat sedm slibů. Tyto sliby nám ukazují, jaký význam má zdokonalení sebe sama před tím, jak začneme pomáhat druhým naplnit cíl života. Oněch sedm slibů bylo:

1.)nevstoupí (Džigme Lingpa) do domu laika ani si nebude užívat žádné světské zábavy. 
2.)i když bude žít v komunitě, zdrží se přijímání mnoha lidí (ve svém pokoji) a nebude vést žádné shromáždění, jež by mohlo živit odpor nebo připoutanost. 
3.)Nebude si s nikým psát, nenechá vejít žádné slovo zvenku dovnitř ani vyjít zevnitř ven 
4.)Bude žít přísným (strohým) životem a nebude měnit nauku Dharmy za žádný materiální zisk. 
5.)Vzdá se všech rozptylujících aktivit a veškeré úsilí věnuje pouze deseti Dharma-aktivitám (kopírování textů, nabízení obětin, dávání dobročinných darů, naslouchání naukám, jejich memorování, recitace textů, vyučování Dharmy, odříkávání modliteb, hloubání a meditování o smyslu Dharmy). 
6.)Bude žít o jednoduché stravě a nebude si bezstarostně užívat žádné věci, které mu budou s důvěrou nabídnuty 
7.)Nebude provádět žádný ze čtyř činů (zklidňování, obohacování, ovládání a provádění exorcismu) a všechny aktivity nasměruje k osvobození ze samsáry.

Svou meditaci zaměřil na fáze rozvoje a dovršení podle nauky Trölthik Gongpa Rangdrol. Jeho bdělá přítomnost (mindful awarness) mu umožňovala udržet mysl v meditaci, vzdálenou od rozptýlení - nebyl rozptýlen ani na okamžik, ani coby "luskl prsty." Studiem Sedmi pokladů od Longčhenpy si odpověděl na všechny otázky, které měl ohledně meditačních zkušeností.
Jak postupoval po stupních realizace, zakoušel mnohé fyzické i mentální znaky uskutečnění (attainments). Měl vize mnoha lamů a božstev včetně Guru Rinpočheho, Ješe Cchogjal, Maňdžušrímitry a Húmkáry, což v něm probudilo různé úrovně vnitřní moudrosti. Náhle zjistil, že se v něm uvolnil vztažný bod (point of reference) a tím se rozplynulo posuzování všech mentálních prožitků. Získal kontrolu nad tokem karmických energií. Všechny klece klamných jevů (t.j. objektů, o něž se opírá mysl, čímž udržuje dualistickou samsáru) se zcela zhroutily. Silou probuzené realizace byl s to jasně vidět spoustu minulých životů. Ale všechny tyto zkušenosti a vize byli v přirozené jednotě jeho probuzené mysli.
Jógickým cvičením získal kontrolu nad kanály, energiemi a esencí těla vadžry. Následkem toho se otevřela jeho krční čakra jako "cyklus bohatství" nauk. Jeho fyzické kanály se transformovaly do "oblaků písmen. Všechny fenomény se proměnili v "znaky neboli gesta Dharmy." Jeho řeč se stala písní hluboké realizace. Jeho spisy se staly pojednáními velké moudrosti, síly a učenosti. Povstal v něm nevyčerpatelný oceán nauk.
Tehdy sepsal svůj první text Khjence Melong Özer Gjalwa, jež byl výkladem k cyklu Lama Gongdü. Guru Rinpočhe se mu zjevil ve vizi a dal mu jméno Pema Wangčhen. V další vizi mu dal Maňdžušrímitra požehnání a díky tomu uskutečnil význam symbolické moudrosti (cchon dže pei ješe). Poté si změnil svou hnědou klášterní róbu na přirozený oděv asketů - neobarvenou bílou róbu a dlouhé, nestříhané vlasy.
Ve věku dvaceti osmi let objevil neobyčejný poklad - termu mysli - cyklus Longčhen Ňingthig, nauku dharmakáje a Guru Rinpočheho. Večer dvacátého pátého dne desátého měsíce roku ohnivého býka, třináctého cyklu rabdžung (cyklus šedesáti let od zavedení systému Kálačakry do Tibetu v roce 1027, pp), v roce 1757 si šel lehnout do postele s velice silnou oddaností ke Guru Rinpočhemu v srdci. Slzy smutku kropili jeho tvář, protože nebyl v přítomnosti Guru Rinpočheho, ale i tak se k němu bez přestání obracel a modlil. 
Dlouhý čas byl v hloubce meditační zkušenosti jasného světla (ösel kji nangwa). Zatímco byl pohroužen v této zkušenosti, dlouho letěl po obloze na bílém lvu. Nakonec došel na okružnou cestu, jež považoval za cestu kolem Džarung Kašor, dnes známé jako Stúpa v Bódhanáthu, jež je velkou budovou a významnou buddhistickou památkou v Nepálu.
Na východní straně nádvoří stúpy uviděl dharmakáju, která se objevila ve formě dákiní moudrosti. Dala mu krásnou dřevěnou schránku a řekla:

„Pro žáky s čistou myslí jsi Thisong Decenem, pro žáky s nečistou myslí jsi Senge Repa. Toto je poklad mysli Samantabhadry symbolické písmo Rigdzin Padma(sambhavy) a velké a tajné poklady dákiní. Znaky jsou zjeveny!“

Dákiní zmizela. S velkou radostí otevřel relikviář. Našel v něm pět žlutých svitků a sedm křišťálových kuliček. Zpočátku bylo písmo nečitelné, ale pak se proměnilo v tibetské písmo. Jeden ze svitků byl Dugngal Randrol, sádhana Avalókitéšvary, další byl Nečhang Thukňi Drombu, sbírka proroctev Longčhen Ňingthigu. Ráhula, jeden z ochránců nauky, se před ním objevil, aby mu vzdal hold. Další dákiní ho vybídla, aby snědl všechny žluté svitky a křišťálobé kuličky. Udělal to a náhle cítil, že všechny slova cyklu Longčhen Ňingthig spolu s jejich významem se probudily v jeho mysli jakoby tam byli vepsané. I když vystoupil z meditační zkušenosti, setrvával v realizaci přirozené bdělé přítomnosti, ve velkém sjednocení blaženosti a prázdnoty.
Tak se v něm objevily nauky a realizace Longčhen Ňingthig, které mu předal a vložil do něj Guru Rinpočhe před mnoha staletími. Stal se tertönem, objevitelem tohoto cyklu nauk. Postupně přepsal nauky cyklu Longčhen Ňingthig, přičemž začal s Nečhang Thukňi Drombu.  
Přede všemi udržoval veškeré objevené nauky v tajnosti po dobu sedmi let, protože ještě nedozrál čas k tomu, aby je mohl učit jiné. Pro tertöna bylo důležité, aby nauku nejdříve prováděl sám. 
Přestože vedl život skrytého jogína, v lidech kolem něj spontánně rostla důvěra v něj, a stal se zdrojem užitku pro mnoho  lidí, protože dovedl k dokonalosti sílu čtyř činů bez toho, že by musel pracovat na tom, aby je předvedl.
Ve věku 31 let začal s druhým tříletým ústraním v Čhimphu při Samje. Nejdříve začal retreat v jeskyni  známé jako Horní Ňangova jeskyně. Pak objevil jinou jeskyni a rozpoznal ji jako jeskyni Sangčhen Metok neboli Dolní Ňangovu jeskyni, kde král Trisong Decen obdržel nauky Ňingthig od Ňanga (Ňang Tingdzin Zangpo, viz Guru Rinpočhe: O překážkách na duchovní cestě) a kde o nich meditoval. Zbytek ústraní tedy žil v jeskyni Sangčhen.
Během retreatu v Čhimphu se v Džigme Lingpovi probudila nejvyšší realizace Dzogpa čhenpo a toto probuzení způsobili tři čisté vize těla moudrosti Longčhen Rabdžama (1308-1363), dharmakáje v čisté manifestaci. První vizi měl v Horní jeskyni Ňanga, v níž obdržel požehnání Longčhenpova těla vadžry. 
Džigme Lingpa obdržel transmisi slov i významu nauk Longčhen Rabdžama. Poté, co přesídlil do Sangčhen Phuk (Velká tajná jeskyně) měl i druhou i třetí vizi. Ve druhé vizi obdržel požehnání řeči Longčhen Rabdžama, což ho zplnomocnilo k tomu, aby mohl převzít a rozšířit hluboké nauky Longčhenpy jako jeho duchovní dědic. Ve třetí vizi obdržel požehnání Longčhenpovy moudré mysli (wisdom mind), což v něm probudilo a přeneslo na něj nevyjádřitelnou sílu osvícené spontánní bdělé přítomnosti Longčhen Rabdžama.
Teď už pro Džigme Lingpu neexistoval žádný vztažný bod (reference point) a všechny vnější jevy se staly neohraničenými. Nebyla žádná oddělená meditace nebo meditativní stav, v němž by bylo třeba setrvávat. Protože v jeho vnitřní mysli už nebyl subjektivní "posuzovatel," vše se stalo přirozeně svobodným, zcela otevřeným a jednotným. Sepsal Künkhjen Žalung a další spisy, osvětlující pravý smysl Longčhenpových Sedmi pokladů, jež spontánně vyvstal v moudré mysli Džigme Lingpy.    
Svou osvícenou sílu a moudrost vyjádřil svým přátelům-poustevníkům v písních vadžry, které popisovaly různé situace:

Přirozenost mysli je jako otevřený prostor,
ale je ještě lepší, neboť, obsahuje moudrost.
Zářivá jasnost je jako slunce a měsíc,
ale je ještě lepší, neboť neobsahuje žádné pevné jádro.
Spontánní bdělá přítomnost je jako křišťálová koule
ale ještě lepší, neboť je prosta všech překážek a záclon.

A 

Synu, mysl hledící na mysl,
není uvědomění podstaty mysli.
Proto v mysli, jež je bděle přítomná, buď pouze přirozený,
bez modifikace a kolísání (waverings).

Synu, chápat cokoliv na základě vzpomínek, 
postrádá esenciální dovednost meditace. 
Proto v přirozeném a svěžím stavu spontánní bdělé přítomnosti
setrvávej bez uchopování.

Synu, lidé si myslí, že (jednobodové) soustředění (mysli) je meditace
Ale schází tomu sjednocení klidu a vhledu.
Proto ponech spontánní bdělou přítomnost svobodně prodlévat, 
bez jakéhokoliv vztažného bodu, bez přijímání a odmítání nebo prodlévání v projekcích mysli.    

A

Synu, rigidní, jasná a stabilní vizualizace
není (dokonalou) Mahájógou.
Uvolni (mysl, která) uchopuje tváře a ruce (božstev), 
prodlévej v obrovském prostoru
Velké dokonalosti, takovosti, (v jednotě) spontánní bdělé přítomnosti a prázdnoty.  

Synu, být připoután ke zkušenostem čtyř radostí,
není (dokonalou) Anujógou.
Vstřebej mysl a energii do ústředního kanálu,
setrvej v jednotě blaženosti a prázdnoty, velkém osvobození od myšlenek...

Synu, pouhé chápání spontánní dokonalosti tří kájí
není konečná Atijóga.
V přirozenosti vhledu, (stavu) vadžry
nech zkolabovat falešnost mentálních analýz...

A

Nemoci jsou metly čistící tvé špatné činy
nahlížej nemoci jako učitele a modli se k nim...
Nemoci k tobě přicházejí díky laskavosti mistrů a Tří klenotů....
Nemoci jsou tvá dovršení, proto je uctívej jako božstva.
Nemoci jsou znameními, že tvá špatná karma se vyčerpává.
Nedívej se do tváře své nemoci, ale toho, kdo je nemocný.
Nevkládej nemoc do své mysli, ale polož svou nahou spontánní bdělou přítomnost na nemoc.
Toto je instrukce o nemoci, jež povstává jako Dharmakája.

Tělo je bezduché a mysl je prázdnota.
Co může způsobit bolest neživé věci nebo ublížit prázdnotě?
Zkus najít, odkud nemoci povstávají, kam jdou a kde přebývají.
Nemoc je pouze dočasnou projekcí tvých myšlenek.
Když zmizí tyto myšlenky, zmizí taky nemoc...
Není lepším palivem, které spaluje špatnou karmu, (nežli nemoc.)
Nezaujmi smutnou mysl nebo negativní náhled (na nemoc),
Ale pohlížej na ni jako na znak úbytku tvých špatných karem a raduj se z ní.

Pak obdržel transmisi Sedmnácti tanter ňingthigu, Vima ňingthig, Lama Jangtig a další transmise a nauky školy ňingmapa od Drubwang Orgjen Palgöna (Šrínátha) z kláštera Mindroling, který byl jeho vzdáleným příbuzným. Ačkoliv předtím obdržel různé nauky a transmise ňinghtig a také Longčhenpovy spisy od mistra Thangdrogpy, absolutní a krátkou linii transmise nauky ňingthig dostal přímo od Longčhen Rabdžama ve třech čistých vizích.
Když po letech v jeskyni vyšel z ústraní ven, zjistil, že jeho tělo je v důsledku slabé stravy a nedostatku oblečení zcela vyčerpáno. Napsal:

Kvůli nedostatku jídla a těžkým podmínkám začali v mém těle dozrávat všechny zbytky špatné karmy a karmických dluhů z mých předešlých životů. Kvůli tělesné šťávě vzduchu (lung) mě bolely záda tak, jako by mě někdo mlátil balvanem. Kvůli narušenému vzduchu a krevnímu oběhu mě bolela i hruď, jako by někdo přibíjel klince do mého těla. Kvůli nemoci z přetížení (elephantiasis) bylo mé tělo příliš těžké, než aby ho nohy mohly unést. Byl jsem jako stoletý muž - vyčerpal jsem veškerou tělesnou energii. Neměl jsem žádnou chuť do jídla... 
Po třech krocích se mé tělo roztřáslo. Ale řekl jsem si "Kdybych zemřel, aspoň bych naplnil radu starých mistrů, kteří říkají: "Svěř svou mysl dharmě. Svěř svou praxi dharmy životu žebráka." Protože jsem nabyl hluboké důvěry v realizaci Dzogpa čhenpo, nebyla v mé mysli ani jen možnost myšlenky obav či starostí. Naopak, povstal ve mě velký soucit s těmi, kteří trpí stářím a nemocí.
 
Poté měl vizi Thangthong Gjalpa, mudrce dlouhověkosti. V té chvíli se Džigme Lingpovi veškeré dění rozpustilo do sjednocení blaženosti a prázdnoty. Pak zazpíval o síle své realizace následujícími slovy:

Skláním se před pánem, velkým mudrcem (Thangthong Gjalpem)!
Uskutečnil jsem vrchol všech náhledů, Dzogpa čhenpo.
Není nic, o čem bych měl meditovat, protože všechno je osvobozeno v náhledu.
Rozvinul jsem prapor meditace, krále aktivit.
Teď, já, žebrák, nelituji ničeho, i kdybych zemřel...
Jsem žebrák, který ví "jak obrátit nemoc na stezku."
Vizualizuji si lámu, zdroj všech ctností.
V čakře blaženosti na hlavě.
Medituji o hluboké stezce Gurujógy.
Protože nemoci a bolesti jsou metlami na vymýcení špatných karem,
uvědomuji si, že nemoc je požehnání mistra.
Medituji na nemoci jako na lamu a přijímám od nich čtveré zplnomocnění.
Nakonec, uvědomujíc si, že lama je má vlastní mysl,
Osvobozuji vše do pravé podstaty mysli, 
jež je od samého počátku čistá a prostá všech vztažných bodů.

Uskutečnil tvář konečné podstaty, Samantabhadry, Dharmakáje a všechny nemoci se rozpustily do konečné sféry. Jeho fyzické tělo opět rychle nabylo svou sílu a pozbylo bolestí nebo překážek.
Tehdy nastal čas k odhalení nauky Longčhen Ňingthig, po sedmi letech tajnosti. Ačkoliv nikdo neměl ani potuchy o objevení Longčhen Ňingthigu, jeho učitel a zároveň žák Kongjön Bebe Naldžor svou jasnozřivostí poznal, že Džigme Lingpa objevil termu, a požádal ho, aby předal učení termy své mysli. Příznivým znamením bylo, že byl požádán také třemi významnými reinkarnacemi (tulku) z jižního Tibetu, kteří mu nabídli spoustu obětin, aby odhalil svou nauku. 
Desátého dne šestého měsíce roku Dřevěné opice (1765) předal Džigme Lingpa poprvé iniciace a výklady Longčhen Ňingthigu skupině patnácti žáků. Postupně, ale rychle se Longčhen Ňingthig dostal do všech koutů ňingmapovského světa, protože byl jádrem či srdcem meditačních instrukcí mnoha realizovaných meditujících a ceremoniálních liturgií do dnešních dnů. 
Ve věku 34 let se Džigme Lingpa přestěhoval z Čhimpu do Cering Džong, do kraje Dlouhého života v údolí Thonkar v Čongje v jižním Tibetu. Zde pod patronátem Depa Pušü postavil poustevnu a školu meditace a nazval ji "Zahrada lotosového světla ve městě velké osvobození." 
Cering Džong se stal rezidencí Džigme Lingpy na celý zbytek jeho života. Proudy velkých žáků přicházeli do této jednoduché poustevny, aby zde obdrželi hluboké, nektaru podobné nauky a transmise od největšího mistra Dzogpa čhenpo, Rigdzin Džigme Lingpy. Žáci pak odcházeli domů, kde sdíleli přijaté nauky s druhými. Ale Cering Džong zůstal prostou poustevnou a Džigme Lingpa obyčejným poustevníkem.
Neměl pražádný zájem o bohatství nebo moc a vše, co mu bylo nabídnuto, využil k náboženským účelům. Aktivně vykupoval zvířata z rukou lovců a řezníků. Říkal: 

Nestarám se o obchodování nebo o sklizeň úrody.
Nechodím po městech, abych si prováděním ceremonií (nahamounil dary).     
Nemám u sebe více než deset kuliček ječmene (na živobytí).
Dokud však budu žít, slibuji, že budu pokračovat v asketickém životě.

Mnohem později se poustevna Cering Džong stala ženským klášterem. Tím byla až do roku 1959, kdy se vše ztratilo v politickém zmatku. Od počátku 80-tých let byl v Cering Džong opět ustanoven ženský klášter. 
Džigme Lingpa byl člověk hluboký, mocný (forceful) a přímý, ale byl také milující, jednoduchý a příjemný. Jak píše:

Mé vnímání je jako vnímání dítěte. Dokonce se rád hraji s dětmi. Když se setkám s lidmi, kteří dělají mnoho špatného, hodím jim jejich osobní chyby přímo do tváře, i když jsou to uznávaní duchovní vůdci nebo štědří patroni Dharmy.
...V každém činu, sezení, chození, spánku nebo jedení, zabezpečuji svou mysl ve stavu, který není nikdy oddělený od záře konečné podstaty. Pokud jde o službu Dharmě, snažím se, abych tuto práci dokončil, třebaže se zdá, že jde o neuskutečnitelný úkol.

Ve věku 43 let shromáždil a postaral se o zkopírování tanter ňingmapy v pětadvaceti svazcích a napsal Historii tanter ňingmapy. Později, na radu Džigme Lingpy a Dodrubčhena nechali král a královna Dege zhotovit dřevěné bloky kolekce ňingmapovských tanter. Tyto bloky se používají dodnes.  

Když mu bylo 57, přišel k němu pro nauku Lama Sönam Čhoden z Khamu, který se později proslavil jako Dodrubčhen (1745-1821). Dodrubčhen ho vnímal jako Thanthong Gjalpo a Džigme Lingpa ho rozpoznal jako tulkua Lhase Murum Cepo a dal mu jméno Džigme Trinle Özer. Přestože ho Dodrubčhen, třetí Dzogčhen Rinpočhe a král Dege pozvali do Khamu, odmítl kvůli svému stáří a zdraví a také proto, že by to během cesty způsobilo těžkosti koním.
Barčhung Gomčhen Rigdzin a Menge Pema Kunsang z Khamu přišli obdržet nauky a transmise. Pema Kunsang se později stal Džigme Lingpovým slavným žákem Džigme Gjalwe Ňugu (1765-1845). Zatímco byli oba žáci ve Lhase, ukradl jim někdo kus střibra, jediný zdroj jejich obživy a výdavků na cesty. Džigme Lingpa jim napsal báseň:

Když víte, jak využít utrpení na stezce stejné chuti,
všechny nešťastné okolnosti povstanou jako podpora ctností
Takže upusťte od zaujímání špatných náhledů.
Budete-li praktikovat tak, jak vás to učím 
Bude vaše mysl zajedno s mojí myslí.
Povstane realizace, překračující všechny koncepty 
a vy setrváte v nesmírné podstatě, dharmakáji, v níž není dualismu.
Nechť se splní všechna vaše přání.

V roce 1788, když mu bylo šedesát, dal Džigme Lingpa učení a transmise královi a královně Dege v Samje. Stali se jeho oddanými žáky a královna se stala jedním z jeho hlavních patronů. 
Ve věku 62 let, na žádost Gonce Tulkua navštívil Gonce Gonpu v Coně v Monu a předal zde nauky a transmise. V té době měl Džigme Lingpa problém s jedním okem. Transmise textů (lung) musel žákům včetně Gocang Tulkua místo něho dávat Dodrubčhen. Poslali Džigme Gjalwe Ňuguho pro doktora, který provedl úspěšnou operaci. 
Když mu bylo třiašedesát, v roce 1791, zaútočili vojenské jednotky Nepálu na západní Tibet, což způsobilo utrpení mnoha lidem. Džigme Lingpa provedl mnoho ceremonií a za účelem míru a ochrany poslal obětiny do celé řady chrámů.
Když mu bylo pětašedesát, měl se svou partnerkou Gjaljum Drolkar z domu Depa Pushu syna Gjalse Ninčhe Özer (1793-?). Džigme Lingpa nebyl s to přijmout všechna pozvání, které dostal. Učil však na mnoha místech a klášterech.
Ve věku sedmdesáti let, se vrátil z Drikungu, kde byl jeho syn intronizován jako inkarnace jednoho z držitele linie Drikung Kagju, do Cering Džong. Cestou se zastavil na mnoha posvátných místech a prováděl ceremonie, dával obětiny, a předával nauky. Zdálo se, že jeho zdraví je dobré, ale nestaral se již o jedení a spaní. Dnem i nocí seděl v pozici Vairóčany nebo v pozici mudrců. Nemrkal očima. Říkal, že jeho tělo žije díky jeho ovládnutí životní energie. Často naznačoval, že brzo zemře. Když však byli  jeho žáci zmoženi smutkem, změnil téma a někdy dokonce říkal: "Ó, můj život není v nebezpečí." Tajně řekl jednomu blízkému žákovi, že umírá a že se znovu inkarnuje, ale že nebude třeba hledat jeho novou inkarnaci. Měli provést jednoduchý pohřební obřad. Když žáci chtěli přivést doktora, řekl: "Ano! Chcete-li, můžete někoho přivést. Ale protože ve mně není nemoci, co by zde doktor dělal? Nicméně nevolejte nikoho z velké dálky, způsobí to pouze starosti lidem a zvířatům.“
Pak v klidu pokračoval v přijímání lidí, dávání požehnání a nauk, podle toho, oč byl požádán. Několik dní byl kolem jeho rezidence déšť květů a opětovná lehká zemětřesení. Jednoho dne se přestěhoval do Namdrol Ce, nové, výše položené poustevny, z čehož měl velkou radost. Přijímal zde návštěvníky a předával nauky.
Dalšího dne předal nauku bílé Táry. Obloha byla úplně modrá a bylo úplné bezvětří. Všichni byli udiveni, ale měli jisté obavy. Pak, počátkem noci, požádal, aby byli na oltář připraveny nové obětiny. Seděl v pozici mudrce a všechna vyjádření jeho manifestace se rozpustili do prvotní podstaty. 
Jeho žáci objevili dva různé testamenty, ukryté na různých místech. Obsahovali učení a instrukce o meditaci, určené pro jeho žáky, ale také o pohřebním obřadu a reinkarnaci. V jednom z nich byli následující verše:

Jsem vždy ve stavu konečné podstaty
Pro mě není ani příchodu ani odchodu.
Projevy zrození a smrti jsou pouze relativní.
Jsem osvícen ve velkém prvotním osvobození!

Po měsících ceremonií v Cering Džong a mnoha dalších klášterech a chrámech v centrálním a východním Tibetu a Bhutánu, bylo jeho tělo vloženo do malé zlaté stúpy v poustevně Cering Džong. Bylo zde až do doby, kdy byl ženský klášter Cering Džong zničený před několika desítkami let.
Po jeho smrti se projevili tyto známé inkarnace: Do Khjence Ješe Dordže (1800-1866),  inkarnace jeho těla, Patrul Rinpočhe (1808-1887) inkarnace řeči a Džamjang Khjence Wangpo (1820-1892), inkarnace mysli.
Džigme Lingpa napsal devět svazků pojednání a objevených textů – term. Hlavními jsou Longčhen Ňingthig, kolekce meditačních instrukcí a rituálních textů, jež byli objeveny jako termy, Phurba Gjuluk, liturgie Vadžrakílaji, Jonten Rinpočhe Dzo a jeho dva autokomentáře, jež jsou jeho nejslavnějšími odbornými (scholarly) pracemi a Ješe Lama jež se stal nejsrozumitelnějším manuálem meditací dzogpa čhenpo v tradici Ňingmapa.
V linii Longčhen Ňingthig jsou všichni žáci a jejich žáci velkými adepty, jak předpověděl sám Džigme Lingpa:

„V linii mého Ňingthigu zářivé jasnosti, přijdou děti (žáci), kteří budou větší než jejich otcové a vnuci, kteří budou větší než jejich staří otcové.“

Jeho hlavní žáky předpověděl Guru Rinpočhe v Nečhang Thukkji Drombu, textu proroctví Longčhen Ňingthigu:

Inkarnacemi Namkhai Ňingpa, Ňanga, Čhojanga 
A božského prince, se dveře nauky otevřou.

Přestože byli k Džigme Lingpovi přitahováni i takoví žáci, kteří měli vysoké postavení v tibetské společnosti, on sám se zajímal pouze o to, aby našel skutečné držitele linie, kteří pocházeli většinou z lidí z prostého prostředí. Citoval staré mistry:

Je lepší mít jediného žebráka, který může být držitelem linie,
Než mít za žáky tisíc prominentů.

Život Džigme Lingpy byl plný zázraků, ale udržoval svou mystickou sílu v tajnosti a svůj bohatý život vedl v jednoduchosti. Narodil se již jako učenec, který se necvičil v tradičních disciplínách, ale všechny jeho projevy se nasměrovali k nauce a všechny jeho aktivity ke službě druhým. Zůstával skrytým asketou na izolovaném místě Cering Džong, ale světlo jeho moudrosti dosáhlo všech koutů ňingmapovského světa a stále září v mnoha otevřených srdcích. Narodil se s fyzickými znaky příznivých znamení, měl vize Buddhů, božstev a mistrů – držitelů linie a přijímal od nich nauky a požehnání jako člověk od člověka. Nejdůležitější odkaz, který nám zanechal, jsou slova dharmakáje, konečné pravdy, ve formě jeho spisů a objevených nauk.